Про те, що реальним відображенням фізичного стану організму людини є не зазначений у паспорті рік народження, а біологічний вік, вченим відомо давно. Так, зовсім недавно дослідники з'ясували, що люди старіють з дуже різною швидкістю: наприклад, біологічний вік 38-річної людини може варіюватися від 28 років до 61 року. Це означає, що організм деяких людей старіє на три роки за 12 місяців, а інших – лише на рік за 16,5 місяця. Відповідаючи на питання про те, чому так відбувається, автори дослідження заявили, що провідну роль у формуванні подібних відмінностей грають не внутрішні чинники (генетика лише на 20% відповідальна за швидкість старіння), а зовнішні, такі як якість харчування та умов життя, інтенсивність занять спортом, регулярні медичні обстеження, повідомляє "Ортодокс".
Однак автори статті, опублікованої увечері 17 вересня в журналі Cell Systems, стверджують: старіння організму більшою мірою залежить від процесів, які з плином часу відбуваються з кожним конкретним типом клітин нашого тіла. Дослідницька група під керівництвом Мартіна Бека з Європейської молекулярно-біологічної лабораторії з'ясувала, що різні органи старіють з різною швидкістю, а відбувається це через неоднакову швидкість старіння окремих клітин.
Вчені проаналізували стан клітин печінки та головного мозку лабораторних мишей у віці шести місяців (що еквівалентно 18 "людським" рокам) і 24 місяців. На відміну від попередніх дослідників, автори сконцентрувалися не так на вивченні експресії генів (тобто розумінні того, які гени "включаються" і "вимикаються" з віком), а на те, які типи білків виробляють клітини цих органів. Дослідникам вдалося виявити 468 відмінностей у стані білків у старих і молодих гризунів, значна частина яких виникла в процесі білкового синтезу. Крім того, було встановлено, що в процесі старіння організму 130 білків змінюють місце свого розташування в клітині, по-іншому здійснюють процес фосфорилювання (зміна білка вже після його створення) і сплайсингу ("вирізування" певних нуклеотидних послідовностей з молекул РНК та їх подальше з'єднання, яке зберігається в "зрілій" молекулі).
![](https://cdn.segodnya.ua/images/main/icons-siri.png)
Найбільше вчених вразив той факт, що пов'язані з віком зміни білків виявилися дуже специфічними: переважна їх частина була характерна тільки для одного органу. Автори статті пояснюють це тим, що клітини різних органів мають неоднаковими властивостями: так, клітини печінки протягом життя організму оновлюються досить часто, тому не володіють стійкістю до вікових змін. У той же час велика частина нейронів головного мозку "живе" в ньому від народження організму до його смерті, а це означає, що вони повинні володіти "вродженою" здатністю протистояти часу. Виходить, що печінка старіє набагато швидше головного мозку.
Крім того, клітини печінки і мозку виконують абсолютно різні функції: якщо основне завдання перших – здійснення обміну речовин, то другі відповідають за нейропластичність мозку (його здатність змінюватися і відновлювати втрачені зв'язки після пошкодження або в якості відповіді на зовнішні впливи).
"Наша робота доводить, що механізми старіння різних органів відрізняються один від одного і що управляються вони процесами вироблення і оновлення білків. Ми думаємо, що і з рештою органами ситуація йде так само. Тепер перед нами стоїть інше питання: чи може один орган впливати на швидкість старіння іншого?" – Коментує один з авторів статті Мартін Гетцер.